ТЕХНОЛОГІЯ ВИРОБНИЦТВА РАДІОПРОЗОРИХ КЕРАМІЧНИХ МАТЕРІАЛІВ - Лісачук, Георгій; Кривобок, Руслан; Волощук, Валентина (Вісник Національного технічного університету «ХПІ». Серія: Нові рішення у сучасних технологіях, 2023)
Керамічні радіопрозорі матеріали – це неметалічні матеріали, які забезпечують проходження електромагнітного випромінювання у діапазоні радіочастот 105–1012 Гц з мінімальним діелектричними втратами в діапазоні робочих температур (tgδ 10-2–10-5, ε < 10) і низьким значенням коефіцієнта відбиття радіохвиль (P < 1 %). Керамічні радіопрозорі матеріали використовують для створення обтічників ракет і літальних апаратів, які захищають антенні системи від зовнішніх факторів. Для синтезу радіопрозорих керамічних матеріалів доцільно та перспективно використовувати такі кристалічні фази, як цельзіан (BaAl2Si2O8) та славсоніт (SrAl2Si2O8), завдяки їх низьким показникам діелектричної проникності та тангенсу кута діелектричних втрат і досить високим показникам термічної стійкості та температури плавлення, порівняно з іншими алюмосилікатними сполуками (муліт, сподумен, кордієрит тощо). Розробка технології отримання радіопрозорих керамічних антенних обтічників та елементів захисних конструкцій антенних систем авіаційних об’єктів на основі системи BaO (SrO) – Al2O3 – SiO2 є актуальною. Для формування складнопрофільних керамічних радіопрозорих матеріалів використовували шлікерне лиття у пористі гіпсові форми. Для порівняння розроблених керамічних складів досліджували фізико-механічні, діелектричні та електродинамічні властивості за нормальних умов та у міліметровому частотному діапазоні (26-38 ГГц). У результаті проведених досліджень розроблено: технологію виробництва керамічних радіопрозорих матеріалів на основі славсоніту методом напівсухого пресування, на основі цельзіан-славсоніту методом шлікерного лиття та на основі цельзіану або славсоніту методом шлікерного лиття. Встановлено, що розроблені матеріали відповідають технічним вимогам, що висувають до радіопрозорих керамічних матеріалів, і можуть використовуватися для виробництва елементів захисних конструкцій антенного обладнання, таких як носові обтічники для авіаційних об’єктів.